A szerelési helyzetek útvesztői

Fogódzkodók a játékvezetői ítéletek meghozatalához
(2005-ben megkaptuk az IRB szerelési helyzeteket értelmező videóját DVD formátumban, a Játékvezetői Testület titkáránál elérhető! A témához ajánlható még a szövetségi honlapról is letölthető teljes szabálykönyv aktuális fejezete (15. fejezet)  – www.mrgsz.hu a letöltés oldalon).
A szereléskor a rögbi egyik alapelve érvényesül hangsúlyozottan – a labda birtoklásának igénye.  Ebben a sportban talán az erőfeszítések legnagyobb jutalma ez. 
Éppen ezért átlagosan 5-6 játékos érkezik a szerelés helyszínére, labdáért kutatva és rombolva – az esetekből legalább minden tizedik kívülről véres pankráció képzetétét kelti. 

A modern játékban a játék megakadása (breakdown – leállás – pl. ütközés, szerelés, labda megjátszhatatlansága révén) erős versenyhelyzetben végbemenő, dinamikus fizikai konfrontáció, melyet a világ legjobb állóképességű, legerősebb és legügyesebb sportolói hajtanak végre. Meccsenként akár 150-et is láthatunk. A játékvezető szerepe ezek helyes megítélésében kulcsfontosságú a sikeres mérkőzés létrejöttéhez. Mi tagadás, ilyen alkalmak a játékvezetők legnagyobb terhelését jelentik, számtalan lehetséges döntés jöhet szóba a helyzet állandó változása közben.
A szereléskor figyelembe veendő szempontok listája minden szinten érvényes. Ezek a döntéshozatali folyamatok leírásának sarokpontjai, és egyben a látszólagos káosz megközelítésének kívánatos eszközei. A cikk megírásakor a feladat azon fogódzkodók közreadása, melyet a játékvezetők használhatnak a látott információk feldolgozásakor.
A kiinduló szempont ebben a felismerési folyamatban először is annak tudatosítása, hogy itt a labdabirtoklásért folyik a küzdelem, illetve hogy minden egyes szerelési helyzet egyedi és megismételhetetlen. Számos szerelési helyzetkor a játékvezető nem egyéb egyszerű megfigyelőnél, míg más esetekben a labda megjátszhatatlanná válik – egyfajta patthelyzet alakul ki. Ilyenkor a labdabirtoklás joga a szabálykönyvnek megfelelően az előrehaladó csapaté lesz, vagy azé aki utoljára birtokolta a labdát, ha az előzőt nem tudjuk megítélni. E két véglet között nagyon sok variáció előfordulhat. Ezeket a játék és különösen a szerelés bonyolultságának és küzdő jellegének megfelelően egyfolytában értékelni és elbírálni szükséges. A játékvezető számára a kihívás az, hogy ne tévedjen, következetes legyen és a megfelelő szerepet játssza el az események során. Szóval melyek azok a fogódzkodók, melyek hozzásegítik a játékvezetőt a mindenkori helyes ítélet meghozatalában?

Az első fogódzkodó annak megfigyelése, milyen módon viszi bele a szerelésbe a szerelt játékos a labdát. A játékvezető már az ütközés előtt tetemes információt tud gyűjteni arra vonatkozólag mi következik a későbbi másodpercekben. Ha a labdavivő erőteljes fizikumú és egyenesen halad, vélhetően képes lesz biztosítani a labda megtartását, részben azzal is hogy mozgásával képes támogató társai tehermentesítésére. 
Ha ellenben előrehaladását veszélyezteti a szerelés, vagy saját képzetlensége, rossz testhelyzete vagy  a talaj relatív kedvezőtlen helyzete, minősége, akkor a játékvezető számára ez azt az üzenetet kell hordozza, hogy a következő pillanatokban teljes koncentrálására szükség van. Ha a játékvezető szeretne némi döntési időelőnyt szerezni ebben, akkor érzékeit csúcssebességen kell működtetnie, és meg kell becsülnie, ki lesz a szerelési helyzet várható győztese.

A második alapvető fogódzkodó a labda helyzete. Ha az események során a játékvezető végig látja a labdát, akkor módja van arra, hogy módosítsa mentális és fizikai pozícióját a látott kép teljesebbé tétele érdekében. Például, ha szerelt játékos sikeresen ütközött és rendben kirakta a labdát saját csapattársai felé, akkor a labda megjelenésekor a játékvezető felemelheti fejét, javasolható hátrább lépése és testszögének kitárása. Ennek révén lehetővé válik számára a következő mozzanatok információinak begyűjtése, amikor is az érkező játékosok csatlakoznak az eseményhez s a szerelés nyitott tolongássá alakul át.
Sokat beszélünk a játékvezető helyezkedéséről a szerelési helyzetek alkalmával, és kétség nélkül a pontosság a kulcstényező. Ezen azt értjük, hogy a játékvezetőnek elég közel kell ahhoz mennie, hogy minden eseményt megláthasson. Nagyon fontos, hogy a legelső esetleges szabálysértést észleljük. Ez nem jelenti azt, hogy ezt mindig le is kell fújnunk, alkalmazhatunk megelőző lépéseket és előnyszabályt (magyar pályákon számos vita van ebből tapasztalatom szerint – a szükséges előnyszabály megadása utáni esetleges lefújáskor a játékvezető az első szabálytalanságért ítél – míg az ezeket nem látó játékosok későbbi szabálysértések bűvkörében reklamálnak a helytelen ítélet miatt - VSZL). De mindenképpen tudnunk kell róla, és ha szükséges büntetnünk kell.
A második vagy negyedik szabálysértés büntetése gyenge játékvezetői teljesítményt takar. 
Tehát az ütközéstől távolságunk döntő a helyes ítélet meghozatalához – ha túl közel helyezkedünk, nem látjuk a teljes képet, ha túl messze állunk, nem látjuk a szabálytalanságot és a hitelességünk veszik.

A játékvezető jó erőnléte teszi azt lehetővé, hogy tiszta fejjel érkezzék az esemény helyszínére – remélhetőleg oly tiszta és hideg fejjel, mint az íjászé íja kilövése előtt. Ha az ütközéshez futását rossz pozícióból indítja, igencsak sok mindenről lemarad, még ha oly gyors futó is. 
Hasonló helyzetbe kerül akkor is, ha elsőnek érkezik, de igazából nem is tudja, miket kell figyelnie - akkor nem sokat nyer ezzel. A labda folyamatos szemmel követése, vagy annak képessége, hogy lelki szemeinkkel magabiztosan el tudjuk képzelni, hol van, hozzásegít bennünket a küzdelem hevében is, hogy a helyes döntéseket hozzuk.

Ez az a pont ahol tudatosodik bennünk, hogy nem sok jó származik abból, ha a szerelő nem engedi el a szerelt játékost és nem mozog el a közeléből. Valamennyi meccsen vissza kell az alapelvek hangsúlyozásához térnünk, ha a legkisebb kételyünk is támad. A szerelők figyelmét fel kell hívni a szerelt elengedésére, ha azt akarjuk, hogy a mérkőzés rendben folyjék.

A szereléskori kommunikáció ugyancsak igen fontos a szerelés folyamán. A mérkőzés előtt a játékosok gyakran megkérdezik, mikor akciózhatnak és mikor nem. A legjobb játékosok persze messze tudatában vannak jogaiknak és lehetőségeiknek a szerelés környékén – és a mérkőzés elején már figyelik a játékvezetőt, hogy mit engedhetnek meg maguknak vagy sem.
A játékvezető pedig útmutatást adhat, amikor és ahol az lehetséges a szerelés folyamán. Azaz azt megelőzően, alatta vagy azt követően – azonban nem egyfolytában. A túl sok szöveg visszaüthet, a játékosok számára sörétzajként jelenhet meg, azaz beolvad a környezetbe – miközben átsiklik esetleg olyan vétségeken, melyek akadályozzák a játékot.  
A mérkőzés folyamán a játékvezetőnek konkrétnak és tömörnek kell lennie, mikor közli mit kíván. Például: „3-as menjen onnan” vagy „a szerelő engedje el”. Ugyanekkor igyekeznie kell fejében feljegyezni, rögzíteni mi történik a környéken, hogy következetes döntéseket hozhasson. Ha valamilyen büntetést ítélünk, a közlés módja erősen meghatározó arra nézve, hogyan zajlik a következő szerelés.
Ha valaki vétséget követett el, azt meg kell nevezni. A szabálytalanságot gyorsan és világosan körvonalazni kell és végül, ha lehetséges megoldást kell ajánlani a szabálytalanság elkerülésére. 
Ha ezeket sikerül megvalósítanunk – sajnos ezer oka lehet a meghiúsulásnak – a játékvezető nagy lépést tesz a játék hátralévő részének kordában tartására. „6-os vegye el onnan a lábát” vagy „piros 10-es ne lesről jöjjön, máskor a kapun (gate) keresztül közelítse meg a szerelést - köszönöm”
A közlés hangszíne szintén döntő fontosságú. Kiabálás, vagy a talajnak motyogás, esetleg a fecsegés elkerülendő. Először kézjelekkel mutassuk egyértelműen mi történt, majd szóban ecseteljük a helyzetet. Lehet olyan helyzet azonban, amikor intenzív mérkőzéshelyzetekben a szóbeli közlés alkalmazandó először, mivel a környékünkön lévő játékosok éppen eltakart fejjel csak a földet látják, ilyenkor hallaniuk kell a sípszót és a helyzetértékelést szinte egyazon pillanatban. 
A szerelési helyzet bonyolultsága számos tényezőből adódik, és ezek közül az egyik az időzítés. „A sikeres élet a megfelelő időzítésen múlik” – mondja a szólás,  és ez igencsak igaz a játékvezető szerepére is a mérkőzésen. Töredék másodpercek különböztetnek meg sikeres és sikertelen ítéleteket a szerelések alkalmával. A játékvezető döntése vagy közlése késsen csak egy fél másodpercet, s máris pontatlan és következetlen az ítélet.

Mindezek fényében azért a követelmények erősen eltérőek lehetnek különböző képzettségi-, erő- és sebességi szinteken. Példának okáért alacsonyabb szinteken a szerelést általában csak egy ember hajtja végre, lábra szerel – a szerelt előre esik és van alkalma a labda hátra helyezésére. 
A magas szintű rögbiben a labdavivőt többnyire ketten szerelik, és a szerelés intenzitása és gyorsasága is jelentősen nagyobb. A játékvezető számára elsőrendű feladat, hogy felismerje ezen jellegzetességeken alapuló különbségeket, miközben ugyanazon szabálykönyvet alkalmazza.

A dolog arról szól, hogy ahogy a játékvezető egyre magasabb szinten vezet, gyakorolnia kell a megnövekedett intenzitású és sebességű környezetben működést. Hihetetlennek tűnhet, de a gyakorlás kedvéért edzésen felállt ellenfelekkel szembeni ütközés során az események gyorsabban zajlanak, mint éles meccsen. Kiváló lehetőség a nehéz szituációkban jártasság erősítésére!! Ha egy játékvezetőnek problémája van a meccsen a szerelések megítélésével, mentális időelőnyre kell szert tennie. Vissza kell kissé lépnie és áttekinteni az alapokat. 
Tényleg elmozgott a szerelő? Fogják még a szerelt játékost? Nem állnak a lábukon a játékosok, ha igen, miért? Minek a következménye mindez? Alacsony ügyességnek-játéktudásnak, rossz külső körülményeknek, túlhajtottságnak (a tétmeccsek átka) vagy csak egyszerűen a szabályok szándékos megsértésének?

És itt állunk azon a ponton, ahol valamennyi szereplőnek megvan a maga felelőssége. Ha a játékosok gyengén képzettek, nem törődnek a szabályokkal és még a jó szóra sem hallgatnak, akkor fel kell vállalniuk a felelősséget mindezekért és viselni a következményeket. A Szabálykönyv előszavában feketén-fehéren le van írva, hogy a felelősség nem kizárólag a játékvezetőé, hanem az edzőké és a játékosoké is.

További játékvezetést befolyásoló tényezők között említhetjük az esti mérkőzéseken az árnyékban eltűnő labdát. A rossz időjárási körülmények, a rossz talajminőség valamennyi résztvevő erőfeszítéseit befolyásolja a szereléstől a nyitott tolongás létrejöttéig zajló folyamatban.  
Az előzőekhez hasonlóan az a tanács, hogy a játékvezető menjen elég közel az eseményekhez (vigyázva saját és környezete testi épségére persze) és fokozottan koncentráljon ilyenkor. A játékosok képzettségi szintje szintén befolyásolja a szükséges kommunikációt. Alacsonyabb szinten sokkal több beszédre van szükség annak érdekében, hogy fenntartsuk a játék szervezettségét az ütközés környékén. Hasonlóan egy szoros és tolongásjátékra alapozott mérkőzésen a játékvezetőnek jelentősen erősebben kell fókuszálnia a döntéshozatalára.

Végezetül, tudnunk kell azt megítélni, mikor zajlik a tolongás a helyes mederben adott mérkőzésszituációban, és pozitív visszajelzést kell adnunk ilyenkor. Ha minden rendben megy, igazi labdabirtoklásért folytatott küzdelmet láthatunk, kiváló játékos-tudás jelenik meg a támadás során, például labdamegtartás, tehermentesítés képében. És a védekezésben is gyors és ügyes megoldások szerepelnek, a labdabirtoklásért lábon küzdve. Mindezek hozzájárulnak a dinamikus és gyors játék kialakulásához. A szerelés és nyitott tolongás átmeneti fázisa pedig gyors vagy szabályos lassú labdás nyitásokat hoz. Nyitott tolongások és ezek ellenpárjai állnak fel, és szabad terek, csatornák nyílnak a következő nyitott játék számára.

A jól alkalmazott előnyszabály a játékvezetőt dicséri, s végső soron a szerelésből megszerzett ellenfél-labdák is a játékvezetés minőségét mutatják. A jó csapatok idő és tér után kutatnak folyamatosan, a szereléskor az ellenféltől kiénekelt labdák mindkettőt tálcán kínálják, a szervezetlen ellenféllel együtt. Az ellenfél labdáját a szabályok betartásával lehet megnyerni – s ez az eljárás egyben a játékvezető számára is lehetővé teszi a szerelési helyzetek útvesztőiben eligazodást.

Eredeti cikk: Chris White RFU játékvezető, aki a 11 fős IRBpanel tagja 2006.04.12.

A biztonságos szerelés
Írta: Don Morrison

Szereléskor intenzív ütközések sorozata történik, a játékosok testi épségének védelme elsőrangú szempont. A nyilvánvaló szempontok felsorolásának veszélyét is felvállalva, következzenek itt azon veszélyes megmozdulások (nem teljes) listája, melyet a szerelő követhet el:
-	A labdavivő oly módon szerelése, hogy nem ragadjuk meg. A labdavivő vállal felöklelése, letaglózása nem szerelésnek, hanem büntetendő veszélyes játéknak minősül.
-	A labdavivő vállvonalon felüli szerelése. Köztudott, hogy a nyak és a fej a test legsérülékenyebb pontjai közé tartoznak. Bármely olyan megmozdulás, mely itt igénybevételt jelent – így ütés, de egy sima meghúzás is – rendkívül veszélyesnek minősül.
-	A labdavivő földről felemelése majd valamilyen módon oda visszaejtése veszélyes.
-	Labdanélküli játékos szerelése, legyen az korai vagy megkésett szerelés. Sokszor a kései szerelés egy rúgott-labda blokkolási-kísérletet követő megmozdulás. 

Ne felejtsük el azonban, hogy a labdavivő is veszélyes játék bűnébe eshet. A labdavivők általában megpróbálják eltartani a szerelőt a szabad karjuk segítségével. Ezzel addig nincs is semmi baj, amíg nem könyökkel, ököllel vagy a tenyér kemény részével ütést jelent a gyakorlatban. A szerelés, lényegénél fogva is sérüléssel végződhet. Néha a sérülés a kemény, de sportszerű játék mellett is bekövetkezhet. A testi épség védelme nem fekete-fehér kérdés, a játékvezetőnek számos körülmény figyelembevételével kell döntenie, mi biztonságos és mi nem.

Don Morrison korábban az USA-ból származó nemzetközi játékvezető, IRE és NAWIRA oktató.

MELLÉKLET:

Az Ausztrál Rögbi Szövetség eljárásrendje a szerelés értelmezéshez

A szereléskor figyelendő szempontok fontossági sorrendben:
·  a szerelő
·  a szerelt játékos
·  beérkező játékosok

Amire figyelnünk kell:
·  A körülmények fenti sorrendben figyelése a helyes döntés feltétele. 
·  Magas a szabálysértési arány, ennek következtében a helyes döntések meghozatala nagyban hozzájárul a megfelelő mérkőzéseredmény megszületéséhez. 
·  A szerelt játékos testhelyzetétől függetlenül a labdának azonnal rendelkezésre kell állnia.
·  A szerelt játékos nem változtathat testhelyzetén (pl. squeeze ball – azaz a szerelt játékos arccal az ellenfél felé térdel és a lábai között van a labda) a labda előbukkanását késleltetendő. 
·  Figyeljünk azon játékosokra, akik megakadályozzák a labda megjátszását és őket büntessük, ne a szerelőt vagy a szereltet
·  A szerelőnek azonnal el kell engednie a szerelőt és el kell mennie – ha ez nem következik be, azonnal büntessünk 
·  A szerelőnek el kell engednie a szereltet és fel kell állnia, mielőtt a labdát meg szeretné játszani esetleg.
·  A szerelő az a játékos, aki leesik a földre és az egyetlen játékos, aki a „rossz oldalról” is jöhet a labdáért.
·  Ha a szerelő ellenben nem kerül a földre, akkor ő is csak a  kapun (gate) keresztül közelítheti meg a helyet. 
·  Az a szerelő, aki lábra állt, először el kell engedje a szereltet, majd csak aztán küzdhet a labdáért.
·  A megjátszhatatlanná vált esetek beletartoznak a képbe, de nem jelenthetik azt, hogy elmaradhat a helyzetek megítélése, az okok kiderítése és szükség esetén a szabálytalankodók kijelölése, büntetése.
·  A megjátszhatatlanná vált eseteket azonnal le kell fújni. 
·  Az aránytalanul nagy számú megjátszhatatlanná vált eset súlyos problémát jelez. 
·  Vigyázzunk, nehogy valamelyik lábon álló játékos visszatolja a labdát a szerelt közelébe, majd reklamáljon - büntetőt követelve a labda el nem engedéséért. 
·  A következő megállapítások a beérkező játékosokra vonatkoznak: 
o Repülőszerű indulás engedélyezett 
o Repülőszerű beérkezés nem engedélyezett
o A targoncaszerű játékos-elmozgatás engedélyezett 
o Ha nem a targoncaszerű technikát használjuk, akkor kibombázás esete foroghat fent, ami nem engedélyezett 
·  Szerelést követően, ha a játékos áll a lábán, megpróbálja felvenni a labdát, majd összekapcsolódik egy ellenfél játékossal:
o Ha a játékosnál a labda már nem a földön van, a szabályok szerint játszunk tovább.
o Ha a labda még mindig a földön van amikor az ellenfél játékosával összekapaszkodunk:
§ A játékvezető kijelenti, hogy „nyitott tolongás” és/vagy „kézzel labdához érni tilos”.
§ A játékosnak el kell engednie a labdát.
·  A labda körül rendeződésnek kell végbemennie a szereléskor, a játékvezetőnek figyelnie kell a kibombázásokat és a vállal ökleléseket. A kisasztal elv alkalmazandó, azaz 1 méter minden irányban a labdától.
·  Valamely játékos csak abban az esetben közelíthet a rossz irányból, azaz nem a saját kapuja felől (ld. az alábbi ábrát), ha eleget tesznek a szerelőre vonatkozó meghatározásnak.
·  A szerelést követően a labdát megjátszó játékos azt csak saját célvonala felöl, közvetlenül a szerelt játékos mögül, vagy a saját célvonal felé legközelebb eső szerelő felöl teheti meg – azaz a kapun keresztül.  

Law 15.7 (c) Szerelés:

A játékosoknak ismerniük kell a rájuk vonatkozó szabályokat szerelés végrehajtásakor a testi épség védelmét illetően:
Veszélyes szerelés
·  Magas
·  Kar nélkül
·  Kiemeléses
·  Gallérra szerelés
A szerelés lehet: 
·  “kései”
·  “korai”
·  “veszélyes kései”
·  “veszélyes korai”
·  A játékvezetők mindig a „veszélyes szerelés” kifejezést használják és ne a „magas”-t vagy „kiemeléses”-t például. 
·  Ha a szerelő kiemeli a labdabirtoklót a földről, felelős annak biztonságos földet éréséért!!